- Jag såg inte till dig i fredags. - Nej, men det var himla fint.
Så här är ditt av regissören godkända förkläde.
- Jag såg hans magmuskler! - Allvarligt?
Ja, han bara slet av sig tröjan mitt framför mig. Vilka muskler!
- Vad gjorde du då? - Vad alla skulle göra.
Jag lät bli att be honom om en bild på oss till mitt Insta.
Och kan du se honom i ögonen utan att tappa bort dig?
Det gör jag nog, han är ju bara en människa, eller hur?
Visst!
- Vi är redo. - Kom igen, Claire.
Jag heter Clarissa.
Iväg nu!
Alla på sina startplatser! Tystnad, tack!
Vi kör en repetition. Ljud!
Okej, scen 101A, första. Kaféförälskelse.
Tagning!
- Hej! - Jag såg inte till dig i fredags.
Eller fredagen innan dess. Men du var här för tre veckor sen!
- Jag hälsade på mamma i San Fran. - Så rart.
- Jag trodde inte att vi skulle ses igen. - Jag är ju här nu.
Låt mig bjuda på en kaffe.
- Får det vara nåt mer? - Jag har nog allt jag behöver här.
Å, Gud, å, Gud, å, Gud! Förlåt, förlåt, förlåt!
Förlåt!
Nej.
- Jag visste inte att locket... - Ingen fara, de har extrakläder.
- De har extrakläder! - Ja. Kom med här.
Man måste alltid kolla sin rekvisita.
Jag vet. Jag gjorde bort mig helt och hållet-
- inför två av Hollywoods hetaste nykomlingar.
Men, snälla - Stella är ju en ökänd diva.
Det var säkert hennes usla karma som var orsak.
Och Chas är bara sexig såpa-skådis.
Ingen hjärna. Han lär inte minnas dig.
Du slet ju så för att fixa min audition.
Glöm det. Du fick betalt, och det är fint i ditt CV tills vi får nåt bättre.
Men tänk om pytterollen hade lett till nåt större?
Det var sju repliker!
Det är inte världens ände, du är knappt 24.
- Stella är 24. - Enligt sin publicist, ja.
Stella är faktiskt nästan 30. Och jämför dig inte med henne.
Du är en begåvad skådespelare.
Du har inte perfekta läppar och ögonfransar - men du är vacker.
Du ser ut som en sagoprinsessa, du är sårbar fast stark.
Du har stjärnkvalitet. Det var därför jag tog mig an dig.
Sant - om jag inte tror på mig, vem ska då göra det?
Där ser du, du är en bra skådis.
- Va? - Fast du har haft otur...
...och inte tror ett ord av vad du sa, så trodde jag på det.
- Tack. - Nu går du hem och vilar.
Jag ordnar reklamaudition på fredag i Studio City.
Jag kan inte, jag ska hem på möhippa.
- Ja, du är hederstärna åt din bästis? - Just det.
Det blir bra för dig att komma iväg.
Se till att ha kul. Och Clarissa?
"Livet är en film om man låter det bli det." Jag vet.
- Okej. - Åk och ha kul!
Visst kommer jag! Skulle hederstärnan missa möhippan?
- Jo, apropå det... - Vadå?
Du bor inte här och har haft fullt upp med jobb och har inte kunnat hjälpa mig-
- så jag fick lov att göra dig till med-hederstärna.
- Ursäkta, vad blev jag? - Med-hederstärna.
Det finns det inget som heter, Maya.
Det är mitt bröllop, jag bestämmer titlar.
Jag är ledsen, men Kelly har jobbat hårt med det här-
- så hon fick titeln. Jag önskar ju att det var du, men du var upptagen.
Inte längre, jag fick sparken. Från bröllopet också. Fint.
Det är inte alls så, jag vill ha dig med mig vid altaret.
Inget har förändrats förutom en fånig titel. Du är ju systern jag inte fick.
Sant, förlåt. Det var väl bra att Kelly klev i när hon behövdes.
Jo, men hon och Veronica driver mig till vansinne.
Men de kan konsten att få saker gjorda.
Jag ska styra upp en del i morgon också.
Så klart. Och jag och Pete tar emot dig med öppna armar.
- Hur mår gamlot? - Du är på högtalare!
- Hej! Jag älskar dig, ju! - Vadå "gamlo"?
- Du är gammal. - Sex år äldre.
Som när han sprang i dag. Han kroknade efter 1 km.
Det är hennes mat, hon vill hålla mig tjock så att jag är lättfångad.
Hur lyckades du få sparken, då?
Jag... spillde kaffe i knät på Chas Hunter och Stella Summer.
- Men du är ju servitris? - Ja, jag var väl nervös. Jag vet inte.
Hoppas att det var kokhett, det skulle Stella Summers förtjäna.
- Hon är så självupptagen. - Men hur förtjänade jag det?
Vet inte, det har väl nåt högre syfte. Allt händer av en anledning.
Ledde inte det jobbet framåt så gör nästa det.
- Jag vill bara få göra om det. - Se till att vara beredd nästa gång.
- Tack. Du är den bästa vännen nånsin. - Nej, det är du.
Jag kommer i helgen och ser fram emot att slappa och inte tänka på Hollywood.
- Vill ni ha nåt annat? - Nej, det är nog bra, tack.
Härligt.
- Chas...? - Hejsan.
Hej...
Du... jag kom nog till fel ställe.
Kan du kolla mina bord en stund, Melody?
Hej, älskling - kan vi ses hos mig? Menyn var så där.
Ja, jag tar med hämtmat.
- Du tittade inte ens på menyn. - Min publicist lär inte trivas här.
Trodde du att jag skulle spilla igen? Jag är faktiskt servitris.
- Jaså? - Ska du inte bruncha med tonårsbrudar?
Jag vet inte ens vad du heter, varför är du arg på mig?
Har nån sagt åt rekvisitören att sköta sitt jobb?
Det är grundkurs att kolla grejerna.
- Sen när då? - Sen alltid. Det bara är så.
Härligt, skådespelarråd från en barn-TV-stjärna.
- Såg du "Cool Time Kids"? - Det gjorde alla i vår ålder.
Du var kär i mig, va?
- Erkänn, du tyckte att det var coolt. - Jag måste jobba.
Kom ihåg att kaffe trivs i koppen, inte på kläderna. Jag skojar!
Kom igen, du får ett bättre jobb - bara håll koll på rekvisitan!
Hallå, jag visste inte...
Det där var Chas Hunter!
- Supersnygg. - Och det vet han om.
- Vänta, är ni två liksom ett par? - Nej, varför tror du det?
- För att jag såg en bild på nätet. - Vadå för en bild?
Den på dig och Chas där ni kommer ut ur nåt VIP-ställe!
- Det var inte jag. - Okej...
- Allvar! Varför tror du det? - Vet inte, ansiktet syns inte, men...
- Likadant hår som ditt. - Det är inte jag.
Började ni utan mig?
Å, Gud!
- Å, Gud! - Clarissa Byers, vår fina Hollywoodvän!
Den här färgen är så inne nu. Vi fångar ögonblicket på Instagram!
Du ska visst göra en film med Chas Hunter?
Du måste ju berätta allt! Är han lika sexig privat-
- och är han typ lång eller typ kort? Hurdan är han, liksom?
Hederstärnan har äntligen kommit.
Alltså, min med-hederstärna.
Jag retas ju bara. När du är här ska du göra allt du kan.
När du inte är det hjälper jag till.
Tack, jättesnällt att hjälpa till när jag är borta.
Champagne.
Hej. Jag har inte berättat att du fick sparken.
- Tack. - Ingen fara.
- Jag är glad att du kom. - Jag också.
- Hur är Los Angeles, då? - Bra, jag har en massa auditions.
Så är Chas Hunter jättelång eller bara typ lång?
Jo... nej - det här är Mayas dag.
- Ja, allt ljus på mig. - Så sant.
Vi får fortsätta senare.
Jag vill öppna presenter. Bara ni inte köpt nåt styggt.
- Mamma är ju här. - Hon är bara orolig att jag ska sno nåt.
- Farfar! - Clarissa... är det du?
Redan skumögd? Så sorgligt...
Nej, jag kände bara inte igen dig med allt botox.
Inget botox. Kom hit, dummer.
- "Gubbdummer". - Kul att ses. Och grattis.
Tack. Och tack för att du kom, det är stort för Maya.
- Är alla tärnor där ute? - Ja, jag hämtar bara vin.
- Då drar vi igång festen! - Sen när är brudgummen med på möhippan?
Sen hans pokerparti slutade för två timmar sen.
- Har du redan förlorat alla pengar? - Jag fattar inte spelet!
- Hej, Pete. - Hej, Graham! Jag kände inte igen dig.
Hej, Clarissa. Som jag saknat dig.
- Du ser fantas... alltså, hur myck... - Du kan fråga, det är okej.
- Hur mycket har du gått ned? - 26 kg.
Plus eller minus lite beroende på skor eller vad jag ätit.
Men vi sågs ju förra året vid terminsslutet - när hände det här?
Jag tog ledigt, anlitade en personlig tränare-
- och fokuserade på min kropp. Nu är jag projektledare på ett teknikföretag.
- Härligt, grattis. Flyttade du inte hit? - Jag är nära och hälsar på ibland.
Jag kom idag för Petes poker.
- Ja, han är usel på poker. - Jag krossade honom, han är urusel.
- Hur är det med dig i LA? - Drömmar försvinner inte.
Nej, det gör de inte.
Men människor gör det.
- Aj, var det riktat mot mig? - Nej, nej, inte alls.
- Kanske lite. - Du drog ju till college i Atlanta.
- Det är nära jämfört med Hollywood. - Och vart skulle en skådis åka?
Jag dömer inte, jag bara säger som det är. Du har saknats här.
- Mycket har förändrats sen du stack. - Jag ser det.
Nu förstår jag varför du dröjde med vinet.
Se på er två - äntligen tillsammans igen. Jättesött.
Så... hur länge har ni två varit...?
- Två månader. - Två veckor.
"Två veckor"? Vad gjorde vi innan dess?
"Två månader", menade jag ju.
Två veckor var liksom när det officiellt blev... Japp.
Två månader.
- Är du klar att gå hem? - Vi kan väl stanna och umgås mer?
Klart att vi ska stanna och umgås med Clarissa.
Kom, så går vi ut igen, va?
- Mycket har förändrats. - Härligt.
Nu måste du berätta, Clarissa: Har du dejtat några kändisar?
Återkommande TV-gäststjärnor blev icke återkommande dejter, så inga kändisar.
- Vad kallades det? Inspelningsromanser? - Showmanser.
- Fanns det inte en regissör? Zeke? - Jo, för evigheter sen.
Och han dumpade henne på hennes födelsedag. Vi hatar honom.
Fast han visste inte att det var min födelsedag. Jag satsar på karriären nu.
- Så det är bra. - Bra.
Det är ett val hon gjort, killarna är säkert tokiga i henne.
Fint att du fokuserar på karriären, det kräver viljestyrka.
Det verkar ju löna sig - du har ju en stor filmroll.
Har du fått en film? Läckert, grattis!
- Ja, alltså... - När har den premiär?
Jag vet inte. Min scen kan ju klippas bort.
Varför skulle den klippas bort? Behövs du inte i filmen?
- Har du inte en viktig roll? - Det skulle jag inte påstå.
Hallå, det är invecklat. De får ju skriva på sekretessavtal och så.
Ja, topphemliga grejer. Manus strimlas varje dag så att ingen vet vem som dör.
Det är ingen som dör. Det är en romantisk komedi.
Vänta... är det där...?
Aldrig! Det är ju du!
Med killen - hon är den okända tjejen. Den som kysser Chas Hunter.
- Nej, nej. - Du jobbar ju med Chas?
- Ja, men... - Det är därför du varit så skum!
- Nej, det är bara... - En showmans!
- Är det mer, alltså? - Ja... hur mycket mer?
Det skulle jag inte påstå...
- Så... känner du honom, då? - Jo, han var på jobbet förra veckan.
Då är det sant! Det är du som dejtar Chas Hunter.
- Ja... så är det. - Han är ju söt.
Vi vill bara veta om han kommer hit.
Jag vill ha hans autograf på min brudtärneklänning.
- Verkligen? - Ja, vadå? Den lär jag aldrig mer ha.
- Han kommer inte. - Varför inte?
För att... ingen vet nåt än.
Det är en publicitetsgrej, ni vet.
- Så ni får inte säga nåt. - Om vadå?
Mrs Byers! Ni sa inte att er dotter dejtar Chas Hunter!
- Jag kände inte till det. - Hej, mamma. Pappa.
- Vem är Chas Hunter? - Han är söt.
- Det sa jag också! - Vad gör ni här?
Vi visste inte om du skulle få skjuts. Du bor väl hos oss?
Ja, just det... grejerna är i bilen. Vi kan ses där hemma?
- Vi kan väl hänga med er? - Jag är helslut, kan vi gå?
- Visst, gumman. - Okej. Hej, allihop!
Hej, Graham - hej, Maya!
Så är det sant?
- Om Chas? - Så klart, varför skulle jag ljuga?
Kanske för att du inte vill att de ska veta att du fick sparken?
Det är okej att ha svåra år i början, jag lovar att alla förstår.
Det är som jag sa, jag kan inte säga nåt.
Okej. Fast jag fattar inte varför du inte sa nåt. Jag skulle inte säga nåt.
Du kunde ju ha berättat om Graham och Kelly också?
Jag visste inte hur jag skulle berätta. Jag trodde inte att det skulle hålla.
Det är okej. Men det känns så konstigt.
Kelly retades ju alltid med honom.
Ja, men han är inte densamme som i skolan.
Det förstås. Han ser jättebra ut.
Jo... men det gör ju Chas Hunter också.
Ledsen att det kom upp, kvällen ska ju handla om dig.
Ingen fara, jag är bara glad att du kom.
- Men inga fler hemlisar, okej? - Visst, inga fler hemlisar.
- Okej, hejdå. - Hej.
- Ni berättar väl inte för nån, va? - Nej, nej.
- Inte... egentligen. - För det ser ut som om ni berättar.
Nej, hon sa ju "berätta inte för nån". Vi känner ingen. I Hollywood.
- Morrn! - Hej, gumman. Har du sovit gott?
- Synd att jag måste åka så snart. - Det är ju fullt ståhej i LA!
Men varför har du inte berättat om Chas?
För att det inte finns nåt att berätta. Och vadå "ståhej"?
- Här! Det är över hela internet. - Va?!
Å, nej, nej, nej!
Jag fattar att ni vill behålla mystiken. Så romantiskt.
Är han snäll? Han ser snäll ut.
- Vad är det? - Kaffe?
- Hej... - Vem är hon?!
Hon... jag vet inte. Nån jag träffade på inspelning.
Så ni dejtar, alltså?!
Jag känner henne knappt. Hon hade nån replik i min film.
- Hon fick sparken. - Bra!
Vad är allt det här om, då, om ni inte dejtar?!
Jag vet inte! Jag väcktes av dina skrik i morse, säg det du.
Jag ska sköta PR i Paris i morgon, jag klarar inte sånt här nu!
Det är ingen fara, gumman. Lugna ned dig.
Lugna ner dig. Jag gillar henne inte, jag känner henne inte ens.
Jag sprang på henne på fiket häromdan.
- Nån måste ha trott att vi dejtade. - Varför sågs ni ens?
Hon trodde att jag fått henne sparkad. Hon spillde kaffe i mitt knä.
- Vad gjorde hon i ditt knä?! - Hon spillde kaffe där!
Hur kan du vara så arg? Du är ju gift!
Det är ju över. Jag vill bara vinna i rätten.
Och det gör det bättre?!
Det är inget på gång mellan mig och min make.
Och det är ingenting på gång mellan mig och den här...
Vad hon nu hette. Clarissa Byers.
- Nu tror alla att ni är ihop. - Är det bättre än att tro det om oss?
Det kan ju vara bra. Tror alla att ni är ihop misstänker man inte oss.
- Men jag känner henne inte. - Strunt samma.
Du måste bara övertyga media om att du gör det.
- Vad vill du att jag ska göra? - Dumpa henne. Offentligt.
Jag skickar paparazzi till fiket hon jobbar på. Åk och dumpa henne.
Hon krossade ditt hjärta när hon sålde er kärlek till media.
Säger hon emot är det bara bra, media tar upp allt.
- Jag tror inte att det går. - Jag är din publicist, det går.
Och så går vi fria tills min skilsmässoadvokat ordnat allt.
Täckmanteln vi behövde!
- Hon går aldrig med på det här. - Än sen, du dumpar henne ju?
Och det är bra för henne också, hon får sina fem sekunder i rampljuset.
Jag vet inte, hon verkar inte vara typen.
Gud, hon är precis bakom oss!
Chas nya flamma är tillbaka i LA, säkert redo att tas i hans famn!
- Paparazzi gillar dig. - Ja, jag har alltid tre bilar efter mig.
- Och du sa att ni inte dejtar. - Nej, det är bara ett missförstånd.
Chas Hunter vill inte ha med mig att göra.
Vad gör han här, då?
- Å, nej... - Jag visste det. Du lurades!
Jag är hemskt ledsen för alltihop, det är bara ett enda stort missförstånd.
- Men du sa att det var de på bilden? - Nej...
Alltså, de sa att det var jag och jag sa inte emot.
Jag åkte hem på en möhippa i helgen.
- Möhippa? Är du tärna? - Ja.
- Ja, sånt är kärvt. - Jag ville inte säga att jag sparkats.
Så i stället sa du att vi är ihop?
- De där tjejerna skapar fantasier. - Det är de visst inte ensamma om.
Vill du att jag går ut och säger att det var en lögn, så gör jag det.
Jag behöver faktiskt din hjälp med en grej.
Hjälp med vadå?
Jo... jag hoppades att vi kunde göra slut... offentligt.
- Varför det? - Ingen får veta vem det var på bilden.
Folk måste fortsätta tro att det var du.
- Vem är det, då? - Det är invecklat.
Bådas våra karriärer kan krossas.
- Du verkade inte bry dig om min karriär? - Du bad inte om hjälp.
Men det gör jag. Ber om din hjälp, alltså.
- Och det kan bli rätt bra press för dig. - Sån press vill jag inte ha.
Ska jag bli berömd ska det bli för nåt jag gjort.
- Inte för att Chas Hunter dumpat mig. - Vad vill du ha, då? Pengar?
- Jag tänker inte ljuga för pengar. - Se det som teater.
Och du hade ju inga problem att ljuga för vännerna? Okej, vad vill du, då?
- Vi bryter som vänner, ingen förnedring. - Jag håller helt med.
- Det måste ske fort. Den här helgen. - Jag är inte här i helgen.
Det kan inte dröja, sånt här drar snabbt iväg.
Det blir ju perfekt - kom med på bröllopet i helgen!
- Nej. Nej, aldrig. - Det är det minsta du kan göra.
Här är flighten du ska boka och mitt mobilnummer.
- Lova att inte skämma ut mig. - Det klarar du nog själv.
Jag tar den.
- Du borde sluta tappa saker. - Oj, det gick fel fort.
Okej, den här helgen.
- Vi ska gifta oss! - Det är mitt livs lyckligaste dag!
Å, Gud, du ska gifta dig med Chas Hunter!
Jag kan inte...
Otroligt att folk tror att vi är förlovade. Helt galet!
Den typiska Hollywood-sagan. Förlovning leder till uppbrott.
- Rädsla att binda sig... - Prassel med en annan.
Kan du lägga bort mobilen? Vi måste prata ihop oss.
Okej, så här: Vi träffades på inspelning och du spillde kaffe på mig.
Du erbjöd dig att kemtvätta och sen bjöd du ut mig. Resten är historia.
Bjöd jag ut dig? Knappast.
- Tjejer bjuder ut mig hela tiden. - De som impas av stjärnor, ja.
Okej, hur lyder din grandiosa plan?
Jag vet inte, vi känner inte varann.
Låt mig gissa: Du växte upp i småstaden och längtade hela tiden efter mer.
Du såg tjejfilmer och drömde om att bli nästa Julia Roberts.
Så du sparade hela lönen från butiksjobbet-
- och for för att förverkliga drömmen i änglarnas stad.
Mitt i prick.
Fast du glömde collegestudierna för att jag inte trodde på skådespelandet.
Och året jag flyttade hem när mamma kämpade med bröstcancer.
Och gången jag nästan gav upp i LA-
- för att min bil dog och jag inte hade råd att laga den.
Förlåt. Det var kärva bud.
Men du höll ut, eller hur?
Tyck inte synd om mig, det gick bra. Alla har det svårt ibland.
- Din tur. - Nej, du måste gissa.
Okej, rika föräldrar lät dig skådespela sen du var liten.
När "Cool Times" tog slut ville du lämna facket "perfekt barn"-
- därav filmen där du var psykotisk yngling-
-som gick loss bland grannarna.
Samtliga fans tog avstånd från dig-
- och de senaste tio åren har du försökt återta din image som guldpojke.
Men det är svårt, för det är inte du.
Aj. Du kör hårt.
Vad jag missade jag - förutom tjejen, då?
Du fick mig. Värsta buset, det är jag.
Jag sa inte att du var värsting, bara att du inte är perfekt.
Livet är kärvt för alla.
- Är du enda barnet? - Ja. Du?
Tre syskon, föräldrarna skilda - tack och lov.
De bor kvar i DC och jag står ingendera nära.
- Svart får? - Snarare "vem vill låna pengar nu?"
- Dina föräldrar också? - Japp.
Så inga rika föräldrar, då.
Jag flyttade till moster när jag var liten. Det var strul, bråk med syskon.
Hon hjälpte mig att kanalisera det i skådespelandet. Min bästa kompis.
Fint.
- Vem sa du skulle gifta sig? - Min bästa vän Maya.
Hon är lugn, de vi måste ha koll på är Veronica och Kelly.
- Vad kommer de att göra? - Inte göra, bara vara.
Och just det, alla kallar mig "Riss" i stället för Clarissa.
Oj, jag glömde nästan. Här.
- Vad är det här? - Sätt på den.
- Den är jättefin. - Ja, moster lät mig låna den.
- Låt mig hjälpa dig. - Tack.
Så där...
Då kör vi.
- Det är ett bra projekt... - Helt otroligt.
Oj...
De verkar trevliga...
Han är verklig! Alltså... en riktig människa.
Hej!
- Chas Hunter! Stilig som i filmerna. - Och lång!
Det här är Chas, och här är Maya.
Pete, Kelly, Graham och Veronica.
Hej, Maya... Pete.
Kelly. Graham.
Och... Veronica.
- Vi pluggade ihop, förutom Pete. - Min fästman gick ut på 90-talet.
Ja, och vi hade inte böcker då. Ingen eld. Bara ett fåtal överlevde.
- Men, jösses! Kolla här! - Oj!
- Oj! Gratulerar till er båda! - Ja, grattis.
- Och gratulerar till er två, ju. - Tack.
- Jag har en liten sak åt er. - Tack.
Tack, det var rart.
Sa jag just "det var rart"...?
- Missade vi hela repetitionen? Förlåt. - Ja, det gjorde ni.
Inga problem, bröllop är sig lika: Gå nedför gången, le, ta bukett.
- Vad berodde förseningen på? - Att alla bad om autografer.
Var köar man?
- De höll i alla fall planet åt oss. - De är förstås en hjälp att vara känd.
Jaha, vem vill ha bål? Det är bara att ta för sig.
- Vad köpte du åt dem? - En småsak, bara.
- Jag gillar dina vänner. - Jag också.
- Så vad tycks om vår lilla stad? - Den är... mysig.
Och hur träffades ni? Clarissa var väldigt tystlåten.
Vi spelade in en grej.
Hon fick skäll för nåt rekvisitören borde kollat.
Jag tyckte synd om henne, hälsade på henne på jobbet och här är vi nu.
Så rart, du svepte in som en riddare i stjärnrustning!
Jaha, hur är det i Hollywood?
Bra. Bara bra.
Nej, jag menar... med mr Hollywood?
Jaså, samma där. Bara bra.
- Ursäkta, jag ska inte snoka. - Ingen fara.
Det är nytt, vi lär känna varann. Det var en virvelvind till romans.
Jag skådespelade i high school, jag var faktiskt Alice i Underlandet.
Jaha? Vilken roll spelade Clarissa?
Hon var Hjärter dam.
Jaså? Det är min favoritfigur.
- Jag undrar bara om det är så klokt. - Jag kan säga detsamma till dig.
- Kommer vi nånsin att prata om examen? - Jag vet inte vad jag ska säga.
Jag sa "jag älskar dig". Du kunde ha sagt det tillbaka.
Ja, jag bara... Så klart att jag älskade dig.
- Men... - Du tyckte inte att jag dög riktigt.
Vi var vänner. Och... det betydde för mycket för mig.
Fint...
Så det där är Graham. Vad är han för en?
Ja... han är min pojkvän.
Han och Clarissa var tokkära i skolan. Han var knubbig då.
Det har han ju löst. Finns det ett gym här?
Minns du första året i high school?
När jag sa till mamma att jag skulle sova över hos Kelly?
Och jag sa att jag skulle till Charleston med debattgruppen-
-så att vi kunde åka och tälta?
Och vi hörde ett ljud vi trodde var en björn och du blev rädd.
Jag?! Det var du som knappt kunde grilla en marshmallow!
Ärligt talat så var jag inte rädd.
Jag ville bara komma närmare dig.
Jag tror inte att jag har med Kelly det jag hade med dig.
Du kanske inte har försökt. Det kanske du borde?
Kanske.
Har du med Chas det du hade med mig?
Eller kanske nåt bättre?
Han är ju min fästman, eller hur?
Det finns visst inget gym i stan.
- Finns det i alla fall ekologiskt...? - Nej.
Men tårta har vi i alla fall.
Växte du upp i det här huset? Den snart berömda Clarissa Byers...
- ...född och uppväxt i detta hus! - Tyst, du väcker föräldrarna.
Jag lyckas aldrig hitta... där.
Mamma, pappa! Ni skulle ju aldrig mer göra så!
Det är ju vår tradition!
Vi gömmer oss alltid i mörkret och skrämmer henne!
En kuslig tradition.
Min blivande svärson!
- Välkommen till oss. - Tack, herr och fru Byers.
Nehej, du! Bruce och Sandy.
Bruce och Sandy! Tack.
Då får ni komma till ro.
Uppför trappan, du vet ju vägen - och du bara följer efter.
- Kuslighet två: Mitt oförändrade rum. - Det är häftigt!
När jag kommer hem är mitt rum omgjort till spelrum, yogarum eller som senast:
En kennel för fosterhundar.
Vi kan inte göra om det, det är inte vårt rum.
Och de hoppas väl att jag ska flytta tillbaka.
Vad skulle vi vara för föräldrar om vi inte gjorde det?
Vila lite nu och säg till om ni behöver nåt.
Tack, fru... Tack, Sandy.
- Gillar du omelett? - Jajemen!
Jag gör toppenomelett.
- Godnatt. - Godnatt. Hejdå, mamma och pappa.
- Du har härliga föräldrar. - Och du sover inte här.
Det finns en futon i rummet intill.
Visst.
Bara inte dina föräldrar hittar mig där i morgon. Så sött.
Lägg av.
Bedårande.
- Vi får lösa det. - 18.
Å, Gud, så lustigt!
Din kille här har ingen aning om hur man gör omelett.
Att du inte lärt honom? Jag har lärt dig allt jag kan.
- Vi har inte ätit frukost så ofta. - Är inte det här ett konstverk?
Jag skulle vilja vara artig mot vår gäst, men: Nej!
Jag tänker inte främst på utseende utan på smak.
- En ful omelett kan ju smaka bra? - Vi ska se.
Mmm. Ärliga Huset säger "att den var!"
Din tur.
- Du har rätt, den är god. - Bra jobbat!
- Jag sa ju att jag kan laga mat. - Ja, där hade jag fel.
Vad står på bröllopsagendan i dag?
Först strandhäng, sen möhippa och svensexa i kväll.
- Första för mig. - Det är inte som på film.
Det blir nog mest skräpmat, tv-spel och raptävlingar.
- Inget av det är fel. - Jag kan lasta in.
Kan du också säga "tack"?
- Tack. - Det var så lite.
- Tack. - Det var så lite. Killarna bor nog här.
Du har visst 236.
- Och du? - 222.
Vi ska till poolen innan festerna.
- Okej. - Bra, då ses vi.
FICK HON EN RING?!
- Hur vet hon...? - För att jag är här, "älskling".
- Vad gör du här? - Varför har hon en ring?
- Det var ju du som ville det här. - Det skulle se ut som en kort affär!
- Jag drog väl iväg lite. - Säger du?
Det är för sent att ta tillbaka mosters ring. Vad är problemet?
- Vad gör du här?! - Ser till att du inte gör nåt dumt!
- Hittills har allt gått bra. - Jag hade inget bättre för mig.
Okej, jag stod inte ut med tanken på att du är här med henne.
- Kom igen, vi pratade om det här. - Frågar nån är jag din publicist Suzy.
- Så... sanningen? - Jag ser till att inte bli fotad och så.
Tro inte att jag inte kollar dig. Hökens ögon, tigerns öron.
Uppfattat.
Bra. Ska vi hoppa i poolen?
Ja, låt mig gå lite i förväg.
- Å, så spännande det här är! - Så han friade på jobbet?
- Alltså... - Det var ju så det stod i tidningen.
- Nej, det var mer... - Hela grejen.
- Ja, och sen var det... bara wow! - Absolut.
Ååå, gulligt...
- Vänta, vadå? De sa ju inget. - De behöver inte säga nåt.
- Så romantiskt. - Det vet jag inte, precis.
- Jag är romantisk. Väldigt romantisk. - Hur är du romantisk?
- Vi gick på piren, du fick glass. - Veronica var med.
- Du gillar inte ens romans. - Hur vet du det?
Jag är väl fånig, men vad som helt kan vara romantiskt med rätt person.
Man kan göra vad som helst om det är med rätt person.
- Vad som helst? - Ja!
- Till och med att göra frukost, visst? - Japp!
Alla vet att franskbrödet är det mest romantiska...
Chas gör god omelett.
- Du borde också göra omelett. - Kom igen! Killar, lite stöttning!
- "Bros before..." - Vadå?
- Va? - Nej, säg. "Bros before" vadå?
Hörni, här är min publicist Suzy!
Hon kom bara för att kolla att allt är bra.
Hej! Se på er, så söta och amerikanska.
Och det här är min fästmö Clarissa.
Så trevligt att äntligen ses. Chas har berättat så mycket.
Trevligt att ses, Suzy.
- Så mycket bra. - Detsamma...
Okej... då har ni skakat hand.
Jag ska nog doppa tårna lite. Vill nån följa med?
Var det strippan till svensexan?
- Suzy får gärna ansluta till möhippan. - Nej, nej.
- Jättegärna! - Okej...
Det är okej.
- Har du träffat publicisten förut? - Nej, men hon är känd.
Hon blev väldigt flörtig med din fästman.
- Och hon är snygg. - Och flörtig!
Lugn, hon är gift med en stilig agent i LA.
Och hon är inte den första som flörtar med Chas, det oroar mig inte.
Eller så är du bara en bra skådis. Han har dejtat jättemånga.
Jag vet, men han får mig inte att känna mig osäker, så...
Oj... mycket har visst förändrats sen high school?
- Vad menar du? - Du var ju riktigt osäker förut.
Nej, det är jag inte - det var jag inte.
Kom igen, du var jätteosäker! Du gick aldrig ut med nån.
- Du begravde dig själv... - I dramaklubben, klarinetten...
Jazzkören... du vet, du gjorde allt.
- Jag hängde alltid med Graham. - Ja, för att må bättre.
- Är det vad du gör med honom nu? - Vänd det inte till mig. Vi har det bra.
- Jag är orolig för dig. - Vad ska det betyda?
Kom igen, han är Chas Hunter. Och du är...
Du är du.
- Varför vara osäker med vänner som du? - Jag vill inte bråka.
Han är jättesnygg och osäkerhet vore förståelig.
Bara du inte saboterar nåt.
Du har fel.
- Om dig och Chas? - Nej, om att saker förändrats.
Du spelar fortfarande dina spel. Dumma små high school spel.
Hej, hörni.
- Vart gick Riss? - Hon behövde visst ta en promenad.
Hallå! Vad gör du här?
Jag sökte is. Vad gör du här, då?
Ska inte hederstärnan leda festandet, eller nåt?
Den uppgiften har tydligen gått till din publicist Suzy.
Hon kan verkligen festa.
Det är henne du dejtar, va?
- Är du arg? - Nej.
- Du verkar arg. - De sårade mig.
Det blir high school-drama och Kelly ser till att jag mår dåligt.
Som alltid. Ja, tack.
- Är hon svartsjuk? - Oj, vilket ego!
Jag menade inte apropå mig, utan Graham. Jag ser hans blickar på dig.
- Hans blickar på dig. - Såg du det?
Jag är inte så självupptagen som du tror, jag kan observera saker också.
Ja, vi stod varann nära - och sen gjorde vi inte det.
Det bara... tog slut. Jag vet inte, vi var unga, jag var dum, och...
Han sa att han älskade mig och jag fick spel.
- Sånt händer. - Ja...
Det blev lite underligt under repetitionsmiddagen.
Tror du att han är med henne för att han inte får dig?
Jag vet inte. Jag hoppas att han inte bara nöjer sig.
Tror du att folk alltid hittar sin halva?
- Mamma och pappa gjorde det. - De är goda förebilder, det är bra.
Men det var nog inte så lätt för dem som du tror. De fick nog jobba rätt hårt.
Det måste man nog i alla förhållanden.
Ibland önskar jag att mina föräldrar ansträngt sig mer.
Men det som verkligen betyder nåt är väl vad du känner för honom?
Jo, jag hade ju känslor för honom. Men jag vet inte, jag var väl osäker-
- eller inte mogen nog eller bara inte redo, kanske alla tre?
Och nu, då?
Han är annorlunda. Jag är annorlunda. Jag vet inte, det är inte som det var.
För att du krossade hans hjärta. Lilla hjärtekrossare.
Det här var inte så illa som jag hade trott. Det är faktiskt rätt kul.
Ja, det är helt klart bättre än väntat. Du är det också.
- Ursäkta att jag var så hård mot dig. - Jag var inte precis en gentleman.
Jag tror att vi gillar att retas med varann. Förlovade gör ju det.
Så... vart ska vi på vår smekmånad?
Det är lite fånigt, men vet du vad jag alltid tänkt mig?
En rundresa i Staterna med en husvagn.
Campa, laga mat, se turistmål. Inget lyxigt.
Slumma genom medel-Amerika i en enda lång camping. Japp, jag är med.
- Festar de än? - Ja, jag bör nog kolla Maya.
Hon är aldrig uppe efter midnatt och har nog slocknat på soffan.
Då går vi.
Jaha, när ska vi åka i morgon?
- Vid tio, tror jag. Bröllopet är fem. - Okej.
Jaha... tack för en trevlig kväll.
Detsamma.
(Oj...)
- Kommer du till bröllopet eller inte? - Ska du gifta dig med henne nu?!
Det andra bröllopet! Fräscha till dig.
- Ni får snart planera för er stora dag. - Ja... det borde vi väl.
Ni råkar inte ha smärtstillande? Vicodin vore bra.
Jag har Aspirin i medicinskåpet i badrummet.
Visst.
Jag behöver åtta. Nej, jag kan ta dem själv.
Jag måste ändå fixa sminket, luftfuktigheten smälter mitt ansikte.
- Har ni pratat om var? - Nej, inte än. Var gifte ni er?
- Vi rymde. - Jaså?
- Hennes föräldrar var inte så förtjusta. - De sa att Bruce saknade framåtanda.
Men nu har den saknade framåtandan blivit VP på företaget.
Du fick mig att anstränga mig.
Clarissa har tur som har föräldrar som er.
Och hon har tur som har en kille som dig.
- Det ser jag på ögonen. - Vadå?
Att du, mr Hunter, är en bra en.
Gumman!
Å, gumman!
Oj... du ser strålande ut.
Tack. Kan vi åka?
Jag är här, jag är här...
Då rockar vi.
- Å, Maya, så vacker du är. - Eller hur? Hon brås på sin mor.
Kan jag låna dig lite, Audrey?
- Ingen fara, mamma. Gå du. - Okej.
Vad hände i går kväll?
Kelly och jag kom ihop oss om Grahamgrejen. Bara dumt.
Så oväntat.
Jag är hemskt ledsen att jag drog på slutet, det var fånigt av mig.
Jag kom tillbaka en timme senare, men då hade du däckat på soffan.
- Vart tog du vägen? - Jag sprang på Chas och så pratade vi.
Jaha, säkert. Ni pratade lite?
- I alla fall - vad gjorde ni sen? - Jag har ingen aning.
Det sista jag minns var att Suzy drog av mig tiaran eller nåt sånt.
- Det märks ju inte att du är bakis. - Tack.
Jag är ju vacker, eller hur?
Jag kan inte riktigt tro att det här faktiskt händer.
Vi pratade så mycket om det när vi var små.
Vi drog lakanen ur mammas säng och lekte att de var våra bröllopsklänningar.
- Örngotten var slöjor. - Jo, jag minns.
Och jag fick alltid resårlakanen som var för skrynkliga för dig.
Och så sa du alltid att du skulle bli gift före mig, minns du det?
Ja, för du var en så vild unge!
Jag har en känsla av att nån inte är så långt efter.
- Jo, det är en sak... - Hallå?
Oj, se på dig! Du är så vacker.
Jag kan inte uttrycka hur vacker du är utan att svära i kyrkan-
-så jag håller tyst.
Då är det fem minuter kvar, så nu ser vi till att samla oss, okej?
Okej.
Jaha, nu gäller det. Nu gäller det verkligen.
Du kommer att fixa det, precis som när vi var små med skrynkliga lakan.
Skaffade din mamma fler fotografer?
- Clarissa, har du och Chas gift er nu? - Nej, det är min vän Mayas bröllop.
- Är Chas här? Vi vet att han är i stan. - Ja, han är här och vi har det fint.
Men kan ni låta mina vänner ha sitt bröllop i fred?
- Hej, Jeannette. - Hur är det?
Det är fint, alla har haft en toppendag.
Jag ser att paparazzi redan har lagt ut bilder på nätet.
- Chas är inte ens med. Du är visst känd? - Kanske för att jag ser ut att ha spel.
- De hoppar fram i värsta tänkbara läge. - Det får du vänja dig vid.
Nio auditions väntar på dig. Två engångs, tre återkommande och 4 reklam.
- Bara för dig, raring. - Allvarligt?!
- Nio auditions?! Helt otroligt! - Sån är branschen.
- Ha så kul, så ses vi nästa vecka, okej? - Ja. Tack, Jeannette.
- Oj, hej, jag hörde dig inte. - Du gladdes väl åt nio auditions.
- Du hörde. - Ja, först hörde jag skriket.
Sen om dina nio auditions. Jag är glad för din skull.
Det är dig väl unnat. Du ser strålande ut i kväll.
- Tack. Du ser också bra ut. - Tack.
Vad håller du på med?
Letar efter paparazzi.
Jag vet, okej. Jag känner till alltihop. Suzy var småfull.
Jag fattade inte hälften, men hon sa att allt med dig och Chas var en lögn.
- Nej, nej, det är... - Riss. Snälla...
Okej...
Sanningen är att jag sumpade ett stort jobb i LA.
Och jag ville inte att alla skulle höra att jag misslyckats, så...
...en lögn ledde till en annan och ännu en, och sen...
Sen insåg du att du faktiskt gillar honom.
Va? Nej! Nej, nej, nej.
Nej, nej, nej, absolut inte!
Han är inte min typ, och hans liv är riktigt galet.
Minns du att du sa att jag borde tillåta mig att komma närmare Kelly?
Det tog, och du har rätt. Lyd ditt eget råd.
- Det är skillnad. - Det vet du inte.
Ni två har nåt. Nåt riktigt bra.
Allvar?
Allvar.
Inte för att han kan bli så cool som jag...
Men... han kan försöka.
Det var bra att vi inte dejtade. Jag vill inte förlora min bästa vän.
- Vi ses. - Javisst.
- Hej, jag har letat efter dig. - Nu har du hittat mig.
- Jag tänkte be om en dans. - Jaså?
Jag dansade med Veronica, men hon har två vänsterfötter.
Och så bad hon mig signera sin klänning, så jag är rätt slut.
Det var nog bäst så, jag är nog för mycket dig ändå.
- Jag dansade som ung, så jag är bra. - Låt mig bedöma det, tack.
Jag ska försöka mäta mig med dig.
- Du är ju rätt bra. - Du också.
Jag har gått en del danskurser själv.
Nu när du själv är kändis - vad sägs om pressen?
Det... suger. Som om jag stal showen på min bästis bröllop.
- Det verkar jobbigt att vara kändis. - Man vänjer sig efter ett tag.
Det är bara "ljus, kamera, tagning".
Ledsen, det var inte planerat.
Tjejen du dejtar, då?
Jo, ja...
Jo, jag antar att jag... drogs med.
- Jo. - Världen runt oss bara försvann.
Samma här.
- Härligt. - Ja...
Du har visst auditions! Härligt.
Ja, leder irrförlovningen till att jag får ett jobb kan jag inte tacka dig nog.
- Kom igen, det har du redan gjort. - Hur då?
Den här stan. Dina vänner, dina föräldrar. Rätt otroligt.
En semester från vansinnet.
Det behövde jag. Verkligen. Jag fattade det bara inte.
Bra att du har haft det bra. Det var lite semester för mig också.
Jaså? Hemkomst?
Delvis, men mest en semester från mig själv.
Du vet mitt gräl med Kelly? Det var om hur osäker jag var i high school.
När jag är med dig känner jag inte så. Alltså fast att jag borde det.
Ingen borde få nån annan att känna sig osäker, det gör vi själva ändå.
Sant.
Å, Gud... Chas!
Chas! Randall och Alicia!
Min deckare tog bilder när de hånglade på ett spa - kolla!
Usch... så äckligt.
Visst är det underbart? Nu kan jag skiljas och vi kan bli löjligt rika!
Hon och hennes man... det är rätt underligt...
- Det är väl slut nu. - Du måste inte förklara för henne.
Få det gjort nu bara. Det stora uppbrottet - perfekt, på ett bröllop!
Det funkar på så många nivåer.
- Kan du ge mig en stund här? - Visst, kom i stämning.
Och gör slut. Bara ge mig ringen.
- Ringen? Ska du gifta dig med henne? - Nej.
Vill du ha den? Visst.
Ta den! Den är ändå bara rekvisita i vår föreställning.
Scenen är redo, då kör vi. Vänta! Vi behöver vittnen.
Folk! Hallå, folk! Kom här. Ja, kom hit.
Vi måste se till att nån tar bilder. Vänta...
Nej, du vill göra det här, så nu kör vi!
Nu kör vi den stora avslutningen!
- Du behöver inte göra så här. - Jo, det var ju dealen.
- "Dealen"? - Nej, inget improviserande.
- Håll dig till manus. - Vad pratar hon om?
- Clarissa hjälpte mig ur en röra. - Japp.
Gamla goda Riss hjälper alltid till. Ni hade rätt.
Chas vill inte ha mig, han är långt över min nivå.
- Det är inte sant. - "Sant"?
Inget av det här är sant, det är bara en fantasi.
- Fantasi? - Vårt förhållande, den här planen.
Ditt förhållande med Suzy är nog också en fantasi. Jag fattar.
Du växte upp i ett TV-program. Platser, folk ord var inte äkta,
Du har kanske rätt.
Kanske lever jag i en fantasivärld. Men jag vet hur jag känner, vad jag gillar.
Inte en loser som jag.
- Du är ingen loser. - Det säger du bara för att jag ljög.
- Nej, hon visste. - Va?
Så klart att jag visste. Behövde du ljuga tänkte jag inte hindra dig.
Jag förstod bara inte varför.
"Varför"? Varför... för att jag gjorde bort mig!
Jag är inte berömd, jag dejtar inte en kändis och jag sabbade en roll!
Jag ville inte komma hem som ett misslyckande igen!
Men jag sabbade det också.
- Hej, gumman. Hade ni kul i går? - Ja, jättekul.
Jaså? Det låter ju så.
Vad hände? Var är din ring?
Chas dejtar Suzy som är gift och ska skilja sig.
De bad mig att agera täckmantel.
De skulle vara så enkelt, men så blev det helt galet.
Nu verkar jag korkad, så jag vill bara äta pannkakor och dö.
Du ljög för mig.
Ja, mamma, jag ljög. Förlåt, det var dumt.
Var är Chas nu?
- Jag vet inte, vi är inte förlovade. - Inte än.
Inte den blicken. Du gillar honom. Han gillar dig.
Han har en flickvän... eller vad hon nu är.
Jag hade en pojkvän när jag träffade din pappa.
Va? Äckligt. Nej!
Ja, jag hade en pojkvän! Han hette Oliver.
Han läste till läkare. Stilig var han också.
Bruce och jag var bara vänner. Vi träffades på en Halloweenfest.
- Oliver var inte där, han jobbade. - Och så blev ni kära.
Å, nej. Nej, nej, så var det inte.
Det tog ett tag innan vi dejtade, kanske en månad.
Ja, en månad efter festen. Men vi var goda vänner.
Jaha, men vad hade pappa som Oliver inte hade?
Din pappa...
Ingenting!
Men tillsammans hade vi nåt extra.
Vi hade kul! Vi hade magi.
- Och det är det jag ser i dig och Chas. - Men ni är perfekta för varann.
Nu, ja. Men då?
Det var annat då. Med skrattet kommer tårarna och grälen.
Allt strul.
Gumman...
Inget är perfekt från början.
Om det gjorde det skulle man bli uttråkad.
De viktiga sakerna måste man jobba på.
Kämpa för dem.
Perfekt saker är såna man förtjänat.
- Jag är hemskt ledsen att jag ljög. - Jag förstår.
Och ärligt talat var jag väldigt upprörd...
Väldigt upprörd över att du förlovat dig innan vi fått träffa honom.
- Nästa gång får ni träffa honom först. - Å, nej. Det har vi redan gjort.
- Jag ska inte gifta mig med Chas. - Inte än!
- Hej, pappa. - Hej på er.
Kom in!
- Hej. - Hej...
Kom här, kom och sitt med mig.
- Borde du inte vara på smekmånad nu? - Vi åker snart.
- Jag far inte utan att säga hejdå. - Som jag gjorde?
Sluta nu, jag är inte arg på dig.
Jo, fast inte för i går kväll.
Jag är arg för att du inte litade på mig och sa som det var.
Fast jag fattar att du kände dig avvisad när Kelly blev hederstärna.
- Jag borde ha stått på mig för dig. - Nej, du är bra. Jag är kass som tärna.
Inte alls, du är bäst.
Och jag älskade din present. Jag grät när jag öppnat den.
Allvar?
Ett inramat foto av julgranen i Rockefeller där Peter friade.
Till och med Peter grät.
Kom här. Till och med när du strular till det är du bäst nånsin.
- Nej, det är du. - Och på tal om bra presenter:
Chas gav oss två flygbiljetter och hotell med allt i Napa Valley.
- Oj, det visste jag inte. - Han sa att det var från er båda.
Fast det berättade han inte för mig.
- Han är en bra kille. - Jag vet, fast upptagen.
Vad ska du göra när du kommit tillbaka till LA?
Göra som alltid: Trivas i solen, gå på auditions och hoppas.
Där har vi min hederstärna!
Och här är en till som vill prata med dig.
Jaså?
Jag är hemskt ledsen för hur jag varit... Alltid, antar jag.
Jag pratade rätt länge med Graham i går, och fick jag dig eller honom eller nån-
- att känna sig osäkra i high school kan jag inte be mycket nog om ursäkt.
- Det är okej. - Jo, men jag lovar: Jag ska bli bättre.
Det är bara det att... jag blir avundsjuk på dig ibland.
Jag beundrar dig som jagar din dröm.
Jag önskar att jag hade samma mod.
Tack, Kelly.
Och du kommer att bli en storstjärna, vet du väl?
- Och hitta en bra kille. - Som du gjorde.
Ja.
De är sams!
- Vi vill också hälsa på dig i sommar. - Efter min smekmånad.
- Tjejhelg? - Låter perfekt!
Jag fick ställa in din audition klockan tre på tisdag.
- Nej, varför? - Du har en roll i sex avsnitt.
Det kan bli en stående roll om gensvaret är bra.
- Manuset bör komma snart. - Allvarligt, inte ens en audition?
Nej, rollen är din.
Du måste ju ha läst nyheterna, det beror väl på skriverierna.
Nej, jag frågade. Han insåg inte att det var du.
Så du menar att jag fick den av egen kraft?
Ja, jag förhandlade ju fram allt, men ja. Det gjorde du.
Tack så hemskt mycket! Det här är helt galet.
Vore jag du skulle jag gå till ditt jobb och säga upp mig snarast möjligt.
Oj...
Hej! Hur känns det att jobba sitt sista skift på det gamla fina fiket?
Ett fint kapitel i mitt liv har nått sitt slut.
Jag kommer att sakna dig. Och paparazzi. Mest paparazzi.
- Vi har inte haft några på ett tag. - Det kan det bli ändring på.
- Hej, hur är det? - Jag... ville bara säga grattis.
- Till vadå? - Jag hörde om showen du fått.
Och... min nya agent bad mig att fråga om du ville träffa henne.
- Hur kunde jag säga nej? - Jag är ju rätt upptagen numera.
Men det skulle jag gärna, tack.
- Hinner du med en fika? - Visst!
Så hur är det med Suzy?
Det är bra.
Hon planerar resan hon ska göra med underhållet hon får.
Härligt, vart ska ni?
Jag är inte säker på henne. Jag ville bara komma hit.
- Och jag ville inte missa dig här. - Det är min sista dag.
Du är jag väldigt glad att jag kom.
Jag ska bara ställa muggarna här.
Okej, ja, okej.
- Vilken föreställning vi körde, va? - Ja, det gjorde vi.
- Så vad händer nu? - Inga fler manus, det är bara...
- Bara du och jag. - Bra.
- Jag heter Clarissa Byers. - Chas Hunter, trevligt att ses.
Det är märkligt, jag var förlovad med en Clarissa en gång.
Det är ju otroligt, jag var förlovad med en Chas!
Han var en av de bästa män jag träffat. När man kommit förbi alla paparazzi.
Kan jag fresta er två med nåt annat?
Jag har nog allt jag behöver framför mig.
Översättning: Mika Wainonen www.ordiovision.com